ОРИГІНАЛЬНИЙ СЕРІАЛ NETFLIX
Привіт, ідіоте.
Привіт, Погана Джанет! Як ти?
Жахливо.
Я прийшов повідомити, що після шести місяців полону
у вакуумі Джанет, сьогодні - твій останній день.
Я розповім тобі історію.
А коли завершу, позбудуся тебе.
Здається, дехто нарешті доріс до великого хлопчика-демона.
То що за історія?
Ще одна твоя спроба довести,
що люди «хороші» і «варті поваги»,
а не «великі лантухи з лайном»?
Щось таке.
Готова?
Перш ніж ти почнеш, я швиденько...
ЧАСТИНА 45
Надовго вистачить.
Це твоя історія? Схоже, нудна.
Ця книга - частина історії. Побачиш.
Усе почалося десь тиждень тому.
Ми відіслали чотирьох людей у лижну мандрівку...
Вони з'їхали зі схилу, поламали собі всі кістки,
у них поспадали штани, і всі бачили їхні зади, кінець.
Власне, усе вийшло значно краще, ніж ми сподівалися.
Що ж, визнаю, я помилялася.
Це було дуже весело!
Так! Хоч я не катався на лижах,
бо рух під кутом мене лякає,
але в будиночку було стільки закутків для читання.
Куди не глянеш - закуток.
А ще Джуані провів із нами неймовірну медитацію.
Які у вас мантри?
У мене - як Кейт Бланшет каже «Ріанна».
Ще раз вітаю з перемогою в джин.
Я думав, що виграю я,
бо часто грав в університеті.
Ти вчився у Ратґерському університеті?
Ні, у Принстоні.
Я знаю. Просто дражнюся.
Непогано. Ти жартувала, так?
Бо я вчився у Принс... Так, ти знаєш.
Гаразд, командо. Молодці.
Усі чогось досягли, але у Брента прогрес найвідчутніший.
Так, коли Симон перемогла його в карти, він не перекинув стола і пішов геть.
А просто пішов геть. Це вже щось.
Ми ще не знаємо, чи він справді змінився,
чи просто хоче потрапити на «Супернебеса».
Але його поведінка змінюється.
Пам'ятайте, це і є наш дороговказ.
Спершу змінюємо поведінку, а тоді працюємо над мотивацією.
А зараз...
мить, якої ви всі чекали.
Звання Рятівника людства тижня отримує
Джейсон!
Так!
Неймовірна робота з Чіді, не зупиняйся.
А звання Найспокусливішого рятівника тижня отримує
Елеанор Шеллстроп!
Дякую, я приймаю.
Я жодного разу не був «найспокусливішим».
Не знаю, що сказати.
Може, поприсідай. Підкачай задок.
Це було справжнє досягнення.
Лижна мандрівка, а не сфальсифіковане змагання за звання найспокусливішого.
Це була вершина експерименту.
А тоді Брент зробив дещо
у своєму стилі.
Хто б міг подумати?
Агов, лижні кролики.
Чудова новина.
Я написав книгу, а оскільки ви найбільші ботани серед моїх друзів,
то маєте першими її прочитати.
«На глибині 1,8 метра під лункою: Таємниця Чіпа Драйвера».
Так. Наполовину шпигунський роман, наполовину загадкове вбивство.
Наполовину пригоди під водою, наполовину еротичні мемуари
і наполовину політичний трилер.
А ще наполовину посібник із гольфу і наполовину критика суспільства.
То це три з половиною книги в одній?
Щонайменше. Прочитайте якнайшвидше.
Я влаштовую автограф-вечірку і хочу, щоб ти мене представила.
Розповіла, яка ця книга класна.
Вечірка за два дні, тому покваптеся.
Тахані. Скасуй свої плани.
Відкоркуємо пляшку вина і читатимемо жахливий роман Брента вголос.
От халепа.
Може, не варто кепкувати.
Під час лижної мандрівки він поводився краще, ніж раніше.
Приготував усім зефір із печивом.
Хоч і заявив, що сам вигадав цю страву.
Перш ніж його захищати, поглянь, у кого закоханий Чіп Драйвер.
О, ні.
«її звали Скарлетт Пакистан,
вона була з тих дівчат, яку не пізнаєш одразу, інакше помреш.
Її треба сприймати поступово, як видатний витвір мистецтва,
як Лувр».
«Її карі очі були такі коричневі, як найкоричневіший олівець.
А ноги були наче у Джессіки Реббіт із мультика».
«Її довге волосся пахло немов місяць у сутінках на четвертій лунці».
Мені шкода.
Бувало й гірше.
Якось на вечірці до дня народження Ілона Маска
мене посадили між Сільвіо Берлусконі та Ілоном Маском.
Це погано.
У Брента і Симон найгірші стосунки.
Вона робить поспішні висновки щодо людей,
а він із тих, хто постійно підтверджує точність її поспішних висновків.
Нам потрібно, щоб вона повірила, що Брент кращий за його найгірші вчинки.
Наприклад, його слова про те, що в Тахані «акцент, як у королеви Англії,
але без тих огидних старечих ознак».
Ми думали, що зможемо не допустити негативних наслідків Брентової книги.
Але як часто трапляється в таких випадках,
негативний результат не забарився.
Наче когось знудило в автобусі,
а тоді хто інший це відчув і його теж знудило?
Звісно, так.
Що таке, друже?
Брент написав книгу і, очевидно, описав у ній декого з нас.
Тут є чотириокий Іґбі, боягуз,
який «носить окуляри і безрукавки,
і ніколи не робить нічого спонтанного чи крутого».
Я навчаю тебе етики. Що може бути крутіше?
Якщо хочеш спробувати щось спонтанне, я тобі допоможу.
Майже все на Землі, я робив, не замислюючись
і не переймаючись наслідками.
Так я отримав своє прізвисько Підсудний.
Не найкращий аргумент, але твоя правда.
Що такого спонтанного я можу зробити просто зараз?
Давай складемо список із десяти варіантів
і за наступні чотири дні відсіємо зайве.
У мене краща ідея - давай танцювати.
Викинь себе з голови.
Так ми переможемо Іґбі, нудного ботана.
Так.
- Поглянь, як старий Іґбі танцює. - Молодець.
Ніколи не чув цієї пісні, чия вона?
Моя. Я її написав. Ця пісня має назву «Я кохатиму тебе завжди,
(Рухай дупцею у ванні)».
Цікавий факт - поліцейські сирени на фоні справжні.
Мене переслідували, коли я записував пісню.
Гаразд. Ні...
От Ґаґа.
Вочевидь, це був небажаний поворот подій.
Може, перейдеш одразу до кінця?
Ні. Я маю розповісти всю історію.
Навіщо? Усі історії про людей завершуються однаково.
Просто розкажи, як вони налажали, і позбав мене мук.
Ти робиш поспішні висновки.
Повір мені, я провів значно більше часу з людьми, ніж ти.
А я знаю буквально все, що кожен із них колись робив.
Ти знаєш, що відбувається зараз на Землі?
Війни, вбивства, жінки в трико за $400 відмовляються вакцинувати дітей.
Мстиві кретини з «Apple» знову змінюють форму кабелю заряджання.
Де черпати надію?
Цю божевільну надію, що люди варті таких зусиль.
Я процитую жахливу пісню,
яку написав жахливий музикант, якого люди обожнюють
і пісню якого постійно додають у жахливі кінотрейлери, -
люди «погані до кісток».
Думаю, часом вони добрі,
і ти хоча б іноді з-засумнівалася.
То...
На чому я спинився?
Джон випадково дізнався правду про Джейсона.
Тримати таку інформацію в таємниці -
це якраз те, з чим боровся Джон на Землі.
Або щоб ти краще зрозуміла: туалет пліток от-от має переповнитися.
Тепер зрозуміло. Дякую.
То Джуані насправді - Джейсон із Флориди?
Хто ще про це знає?
Тільки я? Це ексклюзивна інформація?
Так, нікому нічого не кажи.
Якщо хтось дізнається правду, невідомо що станеться з Джейсоном.
Ти не уявляєш, про що мене просиш.
Квартал, звісно неймовірний,
та він нагадує четвертий сезон «Абатства Даунтон».
Красива картинка, але нудьга рідкісна.
Помилка із Джейсоном -
найцікавіша подія, відколи ми сюди потрапили.
А якщо в обмін на мовчання Джейсон навчить тебе
рухам «Чарівний Майк»?
Ти завжди казав, що хотів би так уміти.
Добре.
Але я хочу вивчити весь танець.
ДОБРІ ТАРІЛКИ
Ми думали, Симон забуде про книгу Брента,
та на жаль...
«Чіп Драйвер під'їхав до місця вбивства на своєму "Кадиллаку" 1968 року.
"Будь поблизу", - гаркнув він паркувальнику Луїсу.
"Звісно, сеньйоре", - сказав Луїс,
який таємно обожнював Чіпа більше за батька».
«Чіп витріщився на сексуальні обриси жертви вбивства на підлозі.
"Яка марна трата таких форм", - буркнув він.
Він поглянув на свій годинник "Ролекс", який був справжнім.
Уже майже час грати в гольф, тому справу доведеться відкласти.
Добре, що він її уже розкрив.
Убивця - Луїс, паркувальник».
Він розкриває вбивство на десятій сторінці. Про що решта книги?
Як справи, дівчата?
З головою занурилися у видатний літературний твір.
Послухайте.
Можливо, Брент, вчинив нерозсудливо,
та чи не могли б ви пробачити йому?
- Мабуть. - Ні.
Ні?
Вибач, але ні, я не можу.
Ця книга жорстока, жінконенависна і расистська.
Чому ми й далі стикаємося з цим у Доброму місці?
Якщо такі люди, які він, невиховані бовдури,
чому такі люди, як ми, маємо їм пробачати?
А ще, хоч це не так важливо,
чому він на фото у військовому літаку?
Можу відповісти на останнє питання. Він обожнює «Найкращого стрільця».
Щодо інших запитань,
дам відповідь, коли поговорю
з кількома безсмертними істотами, які дуже розумні.
Не думав, що ти гольфіст.
Я люблю гольф.
Як казав Бен Гоган:
«Найважливіший удар по м'ячу - це наступний удар».
Чудова думка.
Якщо зробив помилку, її завжди можна виправити.
Що ж, як сказав Джон Дейлі Девіду Лі Роту
на турнірі профі-аматорів 2002 р. В Орландо:
«Смокчи, недоумку!»
Влучив. Покрутився, але впав.
Такий вправний гольфіст, як ти, мав би грати
із вимкненою функцією підтримки.
- Давай зіграємо у традиційний спосіб. - Гаразд. Чому ні.
Дядько! Ти пчихнув.
Не думаю, що пчихнув, бо не вмію.
Тоді хтось пчихнув. Щоб йому.
Бренте, друже, ніхто не пчихав.
Це був невдалий удар, нічого страшного.
Визнати, що ти облажався - не ознака слабкості.
Гаразд, нехай, це був поганий удар.
Ну ось. Ходімо знайдемо твій м'яч, і спробуєш вдарити краще.
І якщо це правило
ти застосуєш у своєму подальшому житті, буде круто.
- Що? - Що? Нічого.
Маю визнати, Погана Джанет,
мені здалося, що я зміг вирішити проблему.
Ти думав, що той телепень кардинально зміниться,
бо ти йому обережно натякнув?
Що тут скажеш? Я оптиміст.
Але за два дні на вечірці майже відразу все пішло шкереберть.
БРЕНТ НОРВОЛК - АВТОР ПОПУЛЯРНОГО МІСТИЧНОГО СЕРІАЛУ "ДЕШЕВИЙ ВОДІЙ"
Дякую, що нікому не розповів про Джейсона.
Відколи я тут, Тахані допомагає мені зрозуміти,
що плітки - нездоровий спосіб підняти мою самооцінку.
Та з іншого боку, про Джейсона варто було б розповісти.
Пригадай, що казав Іммануїл Кант:
«Зберігати таємниці друзів - твій обов'язок».
А моя улюблена філософка Беттені Франкель сказала б,
що мій обов'язок «розповісти все!» І «якщо ти не витримаєш правди,
то не витримаєш мене.»
Ще раз прошу, послухай Іммануїла Канта, а не Беттені Франкель.
Але я мушу про щось попліткувати.
Може, хоч про те, що я дізнався, гуляючи кварталом.
Хочеш знати, хто щодня носить ті самі шорти?
- Ні, не хочу. - Це «Кеті Дурні Шорти».
Симон? Я думала про ті твої дуже хороші запитання.
Вибач, що довго не відповідала.
Давні сувої, які я перечитала, було дуже важко згорнути назад.
Але я придумала, що тобі сказати Бренту,
коли він спитає твою думку про свій роман.
Я теж. У мене чудова ідея - я скажу йому, що це повне лайно.
Послухай. Твоя правда - Брент повинен змінитися на краще,
але може бути делікатніший спосіб цього досягти.
Ось і вони.
Ангели Чарлі.
Ви прочитали книгу? Що скажете?
Дуже цікавий добір слів.
Я ще не бачила, щоб слова «здуття штанів у ділянці паху» вживали стільки разів.
Так. У ту мить я відчув,
що саме це мав сказати генеральний хірург.
Що ще? Чекаю на «компліки».
Компліменти. Коли ви мене представлятимете.
Написання книги - неймовірне досягнення.
Зад даю, так і є. Сюжет теж неймовірний.
Чіп розкриває справу на десятій сторінці. Найкращий детектив з усіх.
Тому не соромтеся
і просто щиро скажіть, що це ваша найулюбленіша книга.
Власне я хочу сказати,
що персонаж Скарлет Пакистан, очевидно, списаний із Тахані,
і його важко назвати привабливим.
Важко назвати привабливим?
Я написав, що в неї величезні груди.
- Це найкращий «комплік». - Так, послухай...
Бренте, пригадай нашу розмову про помилки
і про те, що «найважливіший удар - наступний».
Зачекай. Ви з нею згодні?
Неймовірно.
Я не потребую критики експертів із політкоректності.
Я збирався дати вам знижку 10%.
Але тепер вам доведеться платити 65 баксів, як усім іншим.
Тут немає грошей.
Вечірку скасовано.
Через цих злих жінок.
Боже.
Може, мені вдасться вмовити Симон повестися по-британськи:
сміливо усміхатися, ховати почуття і дозволити дощу
повільно змити сум за 50 років.
До дядька. Проблема не в Симон, а у Бренті.
Він має змінитися,
та якщо будемо поводитися з ним як із писаною торбою, цього не станеться.
Ми маємо кинути йому торбу в лице.
Твоя правда. Досить. Він прожив на Землі майже 60 років.
Уже минуло більше половини часу, відведеного на експеримент.
Він має виправитися, і ми не можемо більше чекати.
Джанет, де він?
Здогадайся.
Привіт, друже. Що робиш?
- Проходиш лунки? - Намагаюся.
Схоже, Собацюра сьогодні не в настрої полювати.
Симон була зі мною дуже жорстока.
Я навіть відчув расизм.
Слухай, мистецтво - річ суб'єктивна.
І що важливіше...
Іншими словами цього не скажеш. Ти помилився.
Ти образив інших
і маєш відповісти за це.
Ти повинен піти і вибачитися.
Зробити перший крок до зцілення кварталу.
Гаразд. Я буду дорослим.
Як мій тато,
коли самотужки взявся за всі колективні позови.
Хотілося б достукатися до цього чоловіка.
Цікаво, чи він би відреагував на теорію суспільного договору.
Чому ти прагнеш йому допомогти?
Він тебе навіть не знає.
Він не помічає інших людей.
Він дійсно назвав мене «чотириоким боягузом, який шпокається з книгами».
Але чому б не бути вищим за це?
Я скажу чому. Бо так
ти наче кажеш, що така поведінка прийнятна,
а насправді ні з ким не можна так поводитися.
Ані з Тахані. Ані зі мною. Ані навіть із тобою, Іґбі.
Друзі. Підійдіть ближче, будь ласка.
Брент хоче щось сказати.
Гаразд.
Стосовно мого роману, який ви розкритикували,
мені дуже шкода,
якщо ви образилися. Ясно?
Це не вибачення.
Вибачення.
Гаразд, добре.
Вибачте, якщо те, що я написав, а роман чудовий,
чомусь змусило вас думати, що роман поганий.
Але це ваша проблема.
Бренте, тебе не туди понесло, друже.
Ні, або вибачайся по-справжньому, або не марнуй наш час.
Знаєте що? Мені взагалі не шкода. Ясно?
Ви це хотіли почути?
Очевидно, що ні.
Давайте зробимо перерву. Ходімо щось поїмо.
Не піду, поки не почую «компліків», на які я заслуговую.
Хочеш «компліка»? Я дам тобі «компліка».
Сумніваюся, що можна написати гіршу книгу.
Ніколи не думала, що люди здатні
бути такими расистами і сексистами.
А ще Чіп Драйвер - або приватний детектив,
або захисник «Чикаго Беарс»,
або «найсильніший у світі президент».
А не все разом.
Боже.
Це ганебно.
Я дещо зробив. Я написав роман.
А ви критикуєте мою чесність?
Мене назвали расистом і сексистом.
У моєму тілі немає расистських чи сексистських кісток.
Я Брент Норволк, і я хороша людина.
Я в Доброму місці. Ви колись про таке чули?
І я тут, бо заслуговую тут бути.
Я тут, бо заробив, бо був найкращим.
Ти смішний.
Так, а ти зверхня жучка.
Не розмовляй так із нею, будь ласка. У мене є ідея.
Я викличу кілька філософських творів...
Годі твоїх бобраних книжок, Іґбі.
Так. Ти, мабуть, не знаєш,
але я списав цього персонажа з тебе!
Ні, я знав.
- Обережно! - На мене напали.
- Вибач, це ненавмисно. - Блямба.
Хто хоче
бейгелів?
Нестійкість американця середнього віку.
Знаєш, чому їх називають дітьми демографічного вибуху?
Бо вони вибухають навіть від найменшої критики на свою адресу...
Стають дітьми.
Так. Нам був гаплик.
Шість місяців важкої праці,
намагань допомогти чотирьом людям побороти найгірші риси і потоваришувати.
І бамц - усьому кінець.
Я ж казала, що люди - лайно.
У цій історії є ще один розділ.
Сьогодні був поганий день.
Сьогодні був дуже поганий день. Усі втратили по кілька очок.
І я не знаю, що робити.
Давайте спробуємо ще раз.
Я зроблю щось помірно сумнівне
і дам Джону прийняти хороше рішення, щоб допомогти.
Я можу сказати йому, що збираюся висвітлити кінці волосся,
і дозволю йому відмовити мене.
А що не так із висвітленням кінців?
Елеанор. Будь ласка. Тиждень і так видався важким.
Я б міг підпалити свій одяг і вмовити Брента загасити його.
Я знаю, що ти це пропонуєш, бо постійно торочив,
який би крутий вигляд ти мав у палаючому монашому вбранні,
але це непогана ідея.
Змусити його допомогти комусь, не думаючи про це.
Може, я попрошу Чіді провести урок на тему співчуття?
Так! Давайте запишемо.
У нас іще багато часу.
Усе ще може налагодитися.
Це було годину тому.
Якраз перед тим, як я прийшов сюди, щоб побачитися з тобою востаннє.
Місяцями ми сперечалися про те, добрі люди чи погані.
Та коли я побачив, як ці троє
зібралися і знову взялися до роботи,
я зрозумів, що ми неправильно ставили запитання.
Важливо не те, «добрі» люди чи «погані».
Важливо те, чи вони сьогодні намагаються стати кращими за себе вчорашніх.
Ти питаєш мене, де я черпаю надію?
Ось тобі відповідь.
Що ти робиш?
Відсилаю тебе додому.
Я не буду перетворювати тебе на кульку, Джанет. Я тебе відпускаю.
Я намагався переконати тебе перейти на наш бік.
Мені не вдалося, тому тримати тебе у в'язниці жорстоко.
Якщо відпущу тебе додому,
сьогодні я стану кращим, ніж був учора.
Ось твій телефон...
і подарунок на прощання.
Мило. Це Брентова книга?
Ні. Я не мав при собі грошей, тому не зміг купити примірника.
Це маніфест,
у якому описано все, що сталося з цими людьми.
Ми з Джанет написали її давніше. Вона оновлювала інформацію.
- Сподіваюся, ти прочитаєш. - Чудова ідея.
Люди, яким дарують книги, завжди їх читають.
Бувай!
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин